Slovenská obchodná inšpekcia
Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave
Prievozská 32, pošt. prieč. 29, 827 99  Bratislava

Číslo : SK/0212/99/2014                                                         Dňa: 11.03.2014

    Podľa ustanovenia § 58 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave, vo veci odvolania účastníka konania –
Československá obchodná banka, a.s., Michalská 18, 815 63 Bratislava, IČO: 36 854 140, kontrola vykonaná v dňoch 14.03.2013 v pobočke: Československá obchodná banka, a.s., Einsteinova 18, Bratislava a dňa 25.06.2013 v ČSOB, a.s. na Laurinskej č.1, Bratislava, proti rozhodnutiu Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v  Bratislave pre Bratislavský kraj č. P/0423/01/2013, zo dňa 14.02.2014, ktorým bola podľa § 24 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov uložená peňažná pokuta vo výške 5.000,00 EUR, slovom: päťtisíc eur, pre porušenie
§ 4 ods. 2 písm. b) v nadväznosti na § 3 ods. 3 vyššie cit. zákona o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov, podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku takto

r o z h o d o l :

Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie
so sídlom v Bratislave odvolanie účastníka konania zamieta a rozhodnutie Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v  Bratislave pre Bratislavský kraj
č. P/0423/01/2013, zo dňa 14.02.2014   potvrdzuje. 

O d ô v o d n e n i e :

     Inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie (ďalej len SOI) so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj rozhodnutím uložil účastníkovi konania – Československá obchodná banka, a.s.- peňažnú pokutu vo výške 5 000 € pre porušenie povinností podľa § 4 ods. 2 písm. b/ v nadväznosti na § 3 ods. 3 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení zákona č. 397/2008 Z.z. a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
      Inšpektormi SOI bolo pri kontrolách vykonaných v dňoch 14.03.2013 v pobočke Československá obchodná banka, a.s., Einsteinova 18, Bratislava a dňa 25.06.2013 v ČSOB, a.s. na Laurinskej č.1, Bratislava zistené porušenie povinnosti predávajúceho neupierať spotrebiteľovi právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách podľa § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa. 
     Proti rozhodnutiu o uložení pokuty podal účastník konania odvolanie.

     Odvolací orgán podľa § 59 ods. 1 správneho poriadku preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu; ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni. Podľa ods. 2 ak sú preto dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí.
     Odvolací správny orgán po prehodnotení skutkového stavu upúšťa od odôvodnenia prvostupňového správneho orgánu, uvedeného v rozhodnutí na strane 15 v znení: „Orgán dozoru považuje za potrebné dodať, že aj keď účastník konania vo svojom vyjadrení k inšpekčnému záznamu poukazuje na úpravu výpočtov úrokov z omeškania v zmysle Nariadenia vlády č. 87/1995 Z.z., ktorým sa vykonávajú niektoré ustanovenia Občianskeho zákonníka, uvádza nesprávny údaj týkajúci sa  výšky úrokov z omeškania, a to o 8 % bodov  vyššiu ako základná úroková sadzba Európskej centrálne banky (ECB), pričom s účinnosťou od 01.02.2013 bola v zmysle citovaného Nariadenia vlády táto zmenená na 8 % bodov. “ Uvedená oprava nemá žiadny vplyv na právne účinky napadnutého rozhodnutia.
         Preskúmaním veci v odvolacom konaní nebol zistený dôvod na zmenu alebo zrušenie napadnutého rozhodnutia. Povinnosťou účastníka konania bolo neupierať spotrebiteľovi právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách podľa § 3 ods.3 zákona o ochrane spotrebiteľa; čo účastník konania porušil.
     Dňa 25.06.2013 vykonali inšpektori SOI kontrolu v ČSOB, a.s. na Laurinskej č.1, Bratislava v zmysle zákona  č. 128/2002 Z. z. o štátnej kontrole vnútorného trhu vo veciach ochrany spotrebiteľa a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov
(ďalej len „zákon o štátnej kontrole vnútorného trhu“) zameranú na dodržiavanie ustanovení zákona č.250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady
č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o ochrane spotrebiteľa“), zákona č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon o spotrebiteľských úveroch“) a na prešetrenie podnetu evidovaného orgánom dozoru pod č. 581/2013. 
     Dňa 14.03.2013 vykonali inšpektori SOI kontrolu v pobočke: Československá obchodná banka, a.s., Einsteinova 18, Bratislava. Ku kontrole boli zo strany účastníka konania predložené i Obchodné podmienky pre ČSOB spotrebiteľské úvery účinné od 01.09.2011 a tri náhodne vybrané zmluvy o spotrebiteľskom úvere zmluvách o ČSOB spotrebiteľskom úvere  (Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ... zo dňa  13.03.2013, Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ...zo dňa 05.02.2013, Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ...zo dňa 04.11.2012). Výsledky kontroly boli zdokumentované v inšpekčnom zázname zo dňa 25.06.2013.
     Na základe predložených dokladov bolo zistené, že účastník konania je v zmysle zákona o ochrane spotrebiteľa predávajúcim a v zmysle zákona o spotrebiteľských úveroch veriteľom, to znamená podnikateľom, ktorý ponúka a poskytuje služby – spotrebiteľské úvery v rámci predmetu svojej podnikateľskej činnosti. Účastník konania úvery poskytuje na základe písomne uzatvorenej Zmluvy o ČSOB spotrebiteľskom úvere, ktorej súčasťou sú i Obchodné podmienky pre ČSOB spotrebiteľské úvery, pričom táto zmluva má charakter spotrebiteľskej zmluvy, obsahujúcej zmluvné ustanovenia, ktorých obsah spotrebiteľ nemôže ovplyvniť.
Účastník konania v pozícii veriteľa uzatvoril so spotrebiteľmi zmluvy o spotrebiteľskom úvere, a to: Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ... zo dňa 13.03.2013 s výškou úverového limitu 1750,00 eur, Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ... zo dňa 05.02.2013 s výškou úverového limitu 1900,00 eur, Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ... zo dňa 04.11.2012 s výškou úverového limitu 1000,00 eur, súčasťou ktorých boli Obchodné podmienky pre ČSOB spotrebiteľské úvery. 
Posúdením súladu zmluvných podmienok obsiahnutých vo vyššie špecifikovaných zmluvách o ČSOB spotrebiteľskom úvere ako aj v Obchodných podmienkach pre ČSOB spotrebiteľské úvery, tvoriacich súčasť zmluvy, so všeobecne záväznými právnymi predpismi, bolo zistené, že účastník konania ako veriteľ dojednal v spotrebiteľských zmluvách zmluvné podmienky, zakladajúce značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa, čím účastník konania uprel spotrebiteľom právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách. Uvedené bolo zistené vo vzťahu k nasledujúcim ustanoveniam kontrolovaných zmlúv a obchodných podmienok:
- v predložených kontrolovaných zmluvách bolo uvedené: „ČSOB, a.s. a Dlžník uzatvárajú túto zmluvu (ďalej len „Zmluva”) podľa ustanovení § 497 a nasl. Obchodného zákonníka a zákona č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej  len „zákon o spotrebiteľských úveroch”).“
Uvedené ustanovenie o voľbe Obchodného zákonníka (ďalej len „ObZ“) pre úpravu práv a povinností účastníkov zmluvy je neprijateľnou podmienkou spôsobilou založiť v spojení s inými ustanoveniami zmluvy zjavný nepomer medzi právami a povinnosťami zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa, keďže niet žiadneho ekonomického dôvodu, ktorý by spotrebiteľa, ktorý nemá možnosť ovplyvniť obsah zmluvných podmienok, viedol, resp. nútil k tomu, aby svoj vzťah s dodávateľom podriadil pod ustanovenia Obchodného zákonníka. 
- v predložených kontrolovaných zmluvách bolo v článku VI. Úrok z omeškania uvedené: „Pre prípad omeškania so zaplatením akýchkoľvek záväzkov podľa tejto Zmluvy berie Dlžník/Spoludlžník na vedomie a súhlasí s tým, že dlžnú sumu so zaplatením ktorej bude v omeškaní, je Banka oprávnená úročiť úrokom z omeškania. Výška sadzby úroku z omeškania ku dňu uzavretia Zmluvy je vo výške 5,75% p.a. a Banka je oprávnená ju meniť v zmysle Obchodných podmienok pre ČSOB Spotrebiteľské úvery (ďalej len „Obchodné podmienky“), ktoré sú súčasťou tejto Zmluvy. Dlžník podpisom tejto Zmluvy splnomocňuje Banku na predloženie a podpis platobného príkazu na inkaso finančných prostriedkov vo výške pohľadávky Banky z titulu Úveru k Účtu a na odpísanie finančných prostriedkov vo výške aktuálne splatnej dlžnej sumy splatného úroku z omeškania z účtu Dlžníka.“
Zmluvná podmienka je neprimeraná, nevyvážená, poškodzujúca spotrebiteľa, ide o dojednanie zakladajúce hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Ustanovenie 4.2 Obchodných podmienok nestanovuje právny predpis, na základe ktorého si bude uplatňovať veriteľ úrok z omeškania v prípade dlžníka fyzickej osoby spotrebiteľa Uvedené ustanovenie nemá atribúty jasnosti, určitosti a zrozumiteľnosti. Spotrebiteľ sa, a to najmä s poukazom na vyššie komentované ustanovenie zmluvy favorizujúce úpravu zmluvných vzťahov predmetnou zmluvou podľa Obchodného zákonníka, zo znenia predmetnej podmienky nedozvie, aké je skutočné úročenie, a preto možno uvedenú podmienku považovať za ustanovenie nenapĺňajúce generálnu klauzulu § 53 ods. 1 Občianskeho zákonníka (ďalej len „OZ“).  Navyše uvedená zmluvná podmienka v poslednej vete obsahuje predformulovaný súhlas spotrebiteľa na inkaso finančných prostriedkov vo výške pohľadávky veriteľa z titulu úveru k účtu a na odpísanie finančných prostriedkov vo výške aktuálne splatnej dlžnej sumy splatného úroku z omeškania z účtu dlžníka. V danom prípade ide o súhlas dojednaný vo forme štandardnej zmluvnej klauzuly, ktorej obsah nemôže spotrebiteľ nijako ovplyvniť, a teda nemá ani možnosť vyjadriť svoj prípadný nesúhlas s týmto zmluvným dojednaním. 
- v predložených kontrolovaných zmluvách bolo v článku VIII. Dohoda o zrážkach zo mzdy uvedené :
1. 	„Pre zabezpečenie pohľadávok Banky voči Dlžníkovi/Spoludlžníkovi, vyplývajúcich z tejto Zmluvy, sa zmluvné strany v súlade s ustanovením § 551 Občianskeho zákonníka v platnom znení dohodli na takejto Dohode o zrážkach zo mzdy Dlžníka/Spoludlžníka, a to pre prípad, že Dlžník/Spoludlžník bude v omeškaní so splácaním Úveru, resp. poruší svoje povinnosti z tejto Zmluvy.
2. 	Ak táto dohoda nadobudne účinnosť, je Dlžníkov/Spoludlžníkov platiteľ mzdy alebo iného príjmu Dlžníka/Spoludlžníka v mesačnej výške splátok - zrážok zo mzdy alebo iného príjmu Dlžníka/Spoludlžníka vo výške 1,5 násobku anuitnej splátky uvedenej v dohodnutom rozsahu, bude Platiteľ mzdy realizovať zrážky v rozsahu maximálne prípustnom podľa platných právnych predpisov. Banka a Dlžník/Spoludlžník sa dohodli, 
         že uvedené zrážky bude Platiteľ mzdy poukazovať na bankový účet, ktorý bez ďalšej  zmluvnej dohody stanoví a oznámi Platiteľovi mzdy Banka. Voči Platiteľovi mzdy nadobúda táto dohoda účinnosť dňom doručenia fotokópie tejto Zmluvy Platiteľovi mzdy.
3. 	Banka a Dlžník/Spoludlžník sa dohodli, že aj bez zmeny tejto Zmluvy, obsahujúcej dohodu o zrážkach zo mzdy, sa táto dohoda zmluvných strán vzťahuje takisto na všetky budúce príjmy Dlžníka/Spoludlžníka a na budúcich platiteľov týchto príjmov. Dlžník/Spoludlžník sa zaväzuje vždy najneskôr do desiatich dní písomne oznámiť Banke každú zmenu aktuálneho platiteľa mzdy (zánik príjmu, zmenu zamestnávateľa, vznik nového príjmu, nového Platiteľa mzdy či iného príjmu atď.), a to vrátane presnej špecifikácie platiteľa, typu príjmu a predpokladanej, resp. dohodnutej výšky príjmu. Voči budúcim Platiteľom mzdy potom táto dohoda nadobúda účinnosť v deň, keď im bude doručená fotokópia tejto Zmluvy.“
Uvedená podmienka bola vyhodnotená ako neprijateľná, nakoľko sa v zmysle § 54 ods. 1 zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov (ďalej len aj „Občiansky zákonník“ alebo „OZ“) v neprospech spotrebiteľa odchyľuje od ustanovenia § 551 OZ. Predformulovaný súhlas spotrebiteľa, formálne dosiahnutý štandardnou zmluvnou podmienkou, nemožno za žiadnych okolností považovať za náležitý a individualizovaný prejav vôle spotrebiteľa s úkonom, na ktorý sa tento výslovne požaduje. Výkon zrážok zo mzdy je súkromným procesom, ktorý nepodlieha nijakej autorizácii a verifikácii primeranosti a spotrebiteľ môže byť vystavený neprimeranému konaniu zo strany dodávateľa, rovnako prihliadnuc na skutočnosť, že podstatným znakom Dohody o zrážkach zo mzdy je písomný súhlas dlžníka s vykonávaním zrážok z jeho mzdy, ako aj rozsah vykonávaných zrážok.
Účinnosť nadobúda Dohoda až potom, čo Veriteľova pohľadávka bude zročná.
Spotrebiteľ už pri uzavieraní zmluvy v štádiu nižšej bdelosti splnomocňuje dodávateľa na vážne úkony súvisiace s inštitútom zrážok zo mzdy a jeho aplikáciou. Existuje nezanedbateľné nebezpečenstvo, že spotrebiteľ si ani len nevšimne, že ním uzavretá úverová zmluva má slúžiť aj ako dohoda o zrážkach zo mzdy. Včlenená do textu celého radu zmluvných podmienok má a priori povahu neprijateľnej podmienky.
Uvedená zmluvná podmienka spôsobuje značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa, a teda je v rozpore s § 53 ods. 1 a § 54 ods.1 Občianskeho zákonníka. 
- v predložených kontrolovaných zmluvách bolo v článku IX. Obchodné podmienky uvedené: „Dlžník/Spoludlžník podpisom tejto Zmluvy potvrdzuje, že predmetné dokumenty (Obchodné podmienky, všeobecné obchodné podmienky, predzmluvný formulár) vrátane Zmluvy prevzal. Ich akékoľvek porušenie alebo neplnenie sa pokladá za porušenie Zmluvy podstatným spôsobom.“
a  v článku X. Vyhlásenia a záväzky Dlžníka bolo uvedené: „Dlžník/Spoludlžník vyhlasuje, že spĺňa všetky podmienky uvedené v Zmluve, Obchodných podmienkach, VOP, VPP-ŽP a B-S, I, IÚ, PN, N a je si vedomý všetkých záväzkov, ktoré z nich pre neho vyplývajú. Ak sa toto vyhlásenie ukáže ako nepravdivé, Banka je oprávnená postupovať podľa bodu 10. Obchodných podmienok.“
Uvedená zmluvná podmienka je neprijateľná z dôvodu, že v rozpore s požiadavkou dobrej viery zakladá hrubý nepomer v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Uvedenou 
podmienkou sa zároveň na spotrebiteľa neprijateľne prenáša dôkazné bremeno v otázke
skutočného oboznámenia sa so zmluvou o úvere, obchodnými podmienkami a všeobecnými obchodnými podmienkami vrátane ich porozumenia a prevzatia. Z uvedeného dôvodu vyhodnotil orgán dozoru podmienku ako neprijateľnú podľa § 53 ods. 1 OZ (prípadne § 53 ods. 4 písm. l OZ) spôsobujúcu hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa so sankciou akéhokoľvek ich porušenia alebo nesplnenia. Uvedenú podmienku možno považovať za neprijateľnú podľa § 53 ods. 4 písm. a) OZ , nakoľko spotrebiteľ sa nemal možnosť s nimi oboznámiť pred uzavretím zmluvy.
- v článku X. Vyhlásenia a záväzky Dlžníka kontrolovaných zmlúv bolo ďalej uvedené: „Písomnosti doručované poštou zasiela Banka na adresu Dlžníka/Spoludlžníka uvedenú v tejto zmluve. Ak je písomnosť zasielaná Bankou ako obyčajná zásielka, považuje sa za doručenú na 5. pracovný deň po odoslaní. Pokiaľ Dlžník/Spoludlžník svojím konaním alebo opomenutím zmaril doručenie písomnosti a písomnosť sa vráti ako nedoručenú, účinky doručenia nastávajú v deň, keď bude písomnosť/zásielka vrátená Banke. Účinky doručenia nastávajú vtedy, ak Dlžník odmietne prevziať písomnosť.“
Podmienka je neprijateľná z dôvodu, že v rozpore s požiadavkami dobrej viery zakladá hrubý nepomer v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa tým, že mu upiera právo na riadne doručenie písomnosti. Veriteľ si nemôže štandardnou zmluvnou podmienkou určovať takto neprimerane konštruovanú fikciu doručenia. V zmysle ustanovenia    § 45 ods. 1 OZ prejav vôle pôsobí voči neprítomnej osobe od okamihu, keď jej dôjde. Neprítomnej osobe musí prejav vôle teda dôjsť, aby voči nej začal pôsobiť. Do okamihu dôjdenia prejavu vôle a tiež, ak prejav vôle adresátovi vôbec nedôjde, nezačne voči nemu pôsobiť. Prejav vôle dôjde adresátovi (neprítomnej osobe), ak sa dostane do sféry jeho dispozície. Znamená to, že adresát má konkrétnu možnosť oboznámiť sa s obsahom prejavu. Zmluvná podmienka, podľa ktorej by sa považovala písomnosť za doručenú piatym pracovným dňom po dni, keď bola daná písomnosť odovzdaná na poštovú prepravu, by takúto podmienku nespĺňala. Zmluvná podmienka vystavuje spotrebiteľa neprijateľnej fikcii doručenia poštovej zásielky, ktorá sa má považovať za doručenú aj v prípade, že sa spotrebiteľ z objektívnych dôvodov so zásielkou neoboznámi, pričom môže ísť aj o zásielku obsahujúcu pre spotrebiteľa písomnosť podstatnú pre uplatnenie jeho práv. Táto podmienka je neprijateľná aj preto, že spotrebiteľ nemá vedomosť o tom, kedy veriteľ daný úkon vykonal - dal písomnosť na poštovú prepravu, a preto nemôže ani v prípade dobrej viery z jeho strany splniť to, čo od neho veriteľ v danej písomnosti požaduje. Zjavná neprijateľnosť uvedenej fikcie doručenia vystupuje do popredia – napr. zákon vyslovene od dodávateľa vyžaduje, aby si pred uplatnením práva podľa § 565 OZ (najskôr po uplynutí lehoty 3 mesiacov) splnil povinnosť upozorniť spotrebiteľa v lehote nie kratšej ako 15 dní na uplatnenie tohto práva - pričom je povinný sa pri doručení riadiť príslušnými predpismi a nemôže si štandardnou zmluvnou podmienkou určovať takto neprimerane konštruovanú fikciu doručenia. Podmienka je v zmysle § 54 ods. 1 OZ  neprijateľná z dôvodu, že sa v neprospech spotrebiteľa odchyľuje od § 45 ods. 1 OZ.
- v predložených obchodných podmienkach v článku 5. Splácanie bolo v bode 5.9. uvedené: „Dlžník/Spoludlžník je oprávnený predčasne splatiť Úver vrátane jeho Príslušenstva
na základe žiadosti doručenej Banke, a to k dátumu vopred dohodnutého s Bankou, inak ku Dňu splatnosti splátky bezprostredne nasledujúcej po doručení žiadosti o predčasné splatenie Úveru. V prípade splatenia časti Úveru pred dohodnutým termínom splatnosti Banka oznámi dlžníkovi zmenu zmluvných podmienok písomne formou Oznámenia Banky, ktoré sa stáva súčasťou Zmluvy.“
Podmienka bola s ohľadom na § 53 ods. 1 OZ vyhodnotená ako neprijateľná podmienka, nakoľko spôsobuje výraznú nerovnosť zmluvných strán. Zákon o spotrebiteľských úveroch nepodmieňuje spotrebiteľovo právo na predčasné alebo úplne splatenie úveru pred lehotou splatnosti žiadnymi podmienkami (s prihliadnutím na negatívne následky tohto ustanovenia vo vzťahu k spotrebiteľovi), uvedená podmienka spôsobuje značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa, nakoľko predlžuje splácanie úveru pri uplatnení práva klientom na predčasné splatenie úveru. Spotrebiteľ napriek tomu, že má v určitom časovom okamihu k dispozícii prostriedky na splatenie svojho dlhu, či už celého alebo jeho časti, aby minimalizoval navýšenia spojené s úverom, je nútený pozdržať svoju platbu na bankou stanovené obdobie, čím sa jednoznačne zhoršuje jeho postavenie. Spotrebiteľovi má byť zachované jeho právo na bezpodmienečné splatenie úveru, ktorého uplatnenie je v konečnom dôsledku iba na prospech banky, nakoľko dochádza k skoršiemu parciálnemu plneniu jeho pohľadávky voči spotrebiteľovi. Orgán dozoru má za to, že spotrebiteľ, ktorý zamýšľa splatiť svoj dlh sám od seba, oznámi tento svoj úmysel veriteľovi pri jeho realizácii a nie je mu potrebné ukladať na to povinnosť v dôsledku ktorej mu vzniká reálne finančná strata.
- v  predložených obchodných podmienkach v článku 8. Záväzky dlžníka bolo uvedené: „Dlžník po celý čas trvania Zmluvy, t.j. až do úplného splnenia všetkých záväzkov z nej vyplývajúcich, je povinný:
a)	neodkladne informovať Banku o všetkých skutočnostiach, ktoré by mohli akokoľvek negatívne ovplyvniť jeho schopnosť splácať Úver, najmä o zmenách vo svojej finančnej a majetkovej situácii, o úmysle prevziať ďalšie finančné záväzky, založiť, predať alebo previesť svoj majetok v prospech tretích osôb, poskytnúť záruky za záväzky tretích osôb;
b)	predkladať Banke na jej požiadanie, resp. hneď, ako to bude možné, také dokumenty,   
      ktoré môže Banka vyžadovať.“
Je neprijateľné, aby bol spotrebiteľ zaťažený povinnosťou bez omeškania oznámiť veriteľovi akékoľvek zmeny údajov, ktoré sa týkajú jeho osoby ako aj okolností, ktoré môže negatívne ovplyvniť jeho schopnosť plniť finančné záväzky. Takto koncipované je zjavne neprimerané. Túto neprimeranosť iba dokresľuje dodávateľom uvedený príkladný výpočet skutočností, ktoré mu má spotrebiteľ oznamovať. Práve táto forma výpočtu v spojení s neprimerane široko koncipovanou oznamovacou povinnosťou vedie k neistote spotrebiteľa, môže zakladať svojvoľné posúdenie veriteľom, a tým spôsobuje hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech dodávateľa. Nevyváženosť je daná taktiež nútením spotrebiteľa predkladať hneď na požiadanie – nešpecifikované dokumenty - v tejto časti je podmienka nejasná a neurčitá.
- v predložených obchodných podmienkach v článku 9. Oprávnenia Banky bolo v bode 9.1. uvedené: „V prípade, že nastane skutočnosť, ktorá znamená či vyvolá podstatnú zmenu podmienok, za ktorých bola Zmluva uzatvorená, a ktorá môže podľa posúdenia Banky ohroziť včasné a úplné splnenie záväzkov zo Zmluvy, najmä:
a)	nastane omeškanie so splatením akejkoľvek sumy vyplývajúcej zo Zmluvy voči Banke, resp. z iného vzťahu voči inému subjektu, ktorý mu poskytol úver;
b)	Dlžník/Spoludlžník sa dostane do omeškania s plnením svojich záväzkov voči tretím osobám, alebo jeho vyhlásenia sa ukážu ako nepravdivé či nepresné, alebo sa takými stanú, alebo bude porušený ktorýkoľvek zo záväzkov uvedených v zmluve alebo v Obchodných podmienkach;
c)	bude porušený ktorýkoľvek zo záväzkov Dlžníka/Spoludlžníka, ku ktorému sa zmluvne zaviazal voči Banke v Zmluve;
d)	dôjde k negatívnym zmenám v majetkovej a finančnej situácii Dlžníka/Spoludlžníka;
e)	Banka sa dozvie, že Dlžník/spoludlžník alebo ručiteľ v Žiadosti neposkytol pravdivé údaje  alebo predložil Banke sfalšované doklady;................
potom je Banka kedykoľvek oprávnená:
b)	zablokovať všetky účty Dlžníka vedené v Banke (najmä nevykonávať Dlžníkove príkazy a nevyplácať hotovosť),
c)	použiť zostatky na účtoch Dlžníka a došlé úhrady na splatenie už splatných záväzkov Dlžníka z titulu Zmluvy (započítanie),
d)	vyhlásiť predčasnú splatnosť Úveru písomným Oznámením Banky odoslaným Dlžníkovi/Spoludlžníkovi, v ktorom bude deň predčasnej splatnosti oznámený“
Uvedenú zmluvnú podmienku možno posudzovať za neprijateľnú podľa generálnej klauzuly  § 53 ods. 1 OZ. Takto koncipované ustanovenie je zjavne neprimerané. Absolútna možnosť bezbrehého manévrovania klientom zo strany veriteľa vedie k právnej aj skutkovej neistote spotrebiteľa, zakladá svojvoľné posúdenie podmienok veriteľom, a tým spôsobuje hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Možno pochybovať o primeranosti predmetného ustanovenia, a to osobitne na dôvody, ktoré majú založiť právo na splatnosť úveru a právo na predčasné splatenie všetkých dlžných súm zo strany spotrebiteľa, kedy je automaticky vystavený okamžitej splatnosti celej výšky úveru. Uvedené v žiadnom prípade nemožno považovať za primerané. Najmä pokiaľ ide o  dôvody „z iného vzťahu voči inému subjektu“ „ nepresné údaje“ „ktorýkoľvek zo záväzkov“ „negatívne zmeny“ aj vzhľadom na skutočnosť, že Zmluva, tak ako je koncipovaná, obsahuje pomerne široké vymedzenie rôznych povinností spotrebiteľa, pričom jednotlivé ustanovenia Zmluvy obsahujú aj vlastné následky spojené s ich nedodržaním, čo spôsobuje nejasnosť tejto zmluvnej podmienky, ktorá je zjavne neprijateľná. Uviesť údaje úplne je niekedy problematické a vyvstáva otázka vágnosti takéhoto zmluvného dojednania. Hodnotenie nepriaznivých okolností je výlučne vo sfére zmýšľania veriteľa - vzhľadom na nejasnosť a neúplnosť je možné vykladať predmetné ustanovenie zmluvy v neprospech spotrebiteľa, a tým založiť nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Uvedené podmienky možno považovať za neprijateľné podľa § 53 ods. 4 písm. a) OZ, nakoľko spotrebiteľ sa nemal možnosť s nimi oboznámiť pred uzavretím zmluvy. Uplatňovanie predmetného ustanovenia zmluvných dojednaní môže v spojení s inými ustanoveniami zmluvy aj v prípade menej závažného porušenia povinností spôsobiť vyhlásenie mimoriadnej splatnosti Úveru, zablokovanie všetkých účtov klienta zo strany účastníka konania, čo jednoznačne môže postaviť spotrebiteľa do nevýhodnejšej pozície v porovnaní s postavením účastníka konania. Je neprijateľné, aby porušenie akejkoľvek zmluvnej povinnosti bolo postihované tou najprísnejšou sankciou stratou výhod splátok - porušenie § 53 ods. 1 v spojení s § 53 ods. 4 písm. k) OZ.
- v predložených obchodných podmienkach v článku 11. Záverečné ustanovenia bolo v bode 11.2. uvedené: „Zmluvné strany sa dohodli, že pre doručovanie akýchkoľvek písomností platí, že sa doručujú na adresu uvedenú v zmluve pri označení zmluvných strán, ak sa Banka a druhá strana nedohodnú inak. V prípade nevyzdvihnutia písomností alebo odmietnutia ich prijatia sa uplatní fikcia doručenia, a to za týchto podmienok:
a) 	ak je písomnosť zasielaná Bankou ako obyčajná zásielka, považuje sa za doručenú na 5. pracovný deň po odoslaní;
b) 	ak adresát svojím konaním alebo opomenutím zmaril doručenie písomnosti a písomnosť pošta vráti ako nedoručenú, účinky doručenia nastávajú v deň, keď bude písomnosť/zásielka vrátená Banke. Účinky doručenia nastávajú aj vtedy, ak adresát odmietne prevziať písomnosť.“
Podmienka je neprijateľná z dôvodu, že v rozpore s požiadavkami dobrej viery zakladá hrubý nepomer v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa tým, že mu upiera právo na riadne doručenie písomnosti. 
Veriteľ si nemôže štandardnou zmluvnou podmienkou určovať takto neprimerane konštruovanú fikciu doručenia. 
V zmysle ustanovenia § 45 ods. 1 OZ prejav vôle pôsobí voči neprítomnej osobe od okamihu, keď jej dôjde. Neprítomnej osobe musí prejav vôle teda dôjsť, aby voči nej začal pôsobiť. Do okamihu obdŕžania prejavu vôle a tiež, ak prejav vôle adresátovi vôbec nedôjde, nezačne voči nemu pôsobiť. Prejav vôle dôjde adresátovi (neprítomnej osobe), ak sa dostane do sféry jeho dispozície. Znamená to, že adresát má konkrétnu možnosť oboznámiť sa s obsahom prejavu. Zmluvná podmienka, podľa ktorej by sa písomnosť považovala za doručenú piatym pracovným dňom po dni, keď bol daná písomnosť odovzdaná na poštovú prepravu, by takúto podmienku nespĺňala. Zmluvná podmienka vystavuje spotrebiteľa neprijateľnej fikcii doručenia poštovej zásielky, ktorá sa má považovať za doručenú aj v prípade, že sa spotrebiteľ z objektívnych dôvodov so zásielkou neoboznámi, pričom môže ísť aj o zásielku obsahujúcu pre spotrebiteľa písomnosť podstatnú pre uplatnenie jeho práv. Táto podmienka je neprijateľná aj preto, že spotrebiteľ nemá vedomosť o tom, kedy veriteľ daný úkon vykonal - dal písomnosť na poštovú prepravu, a preto nemôže ani v prípade dobrej viery z jeho strany splniť to, čo od neho veriteľ v danej písomnosti požaduje.
Zjavná neprijateľnosť uvedenej fikcie doručenia vyvstáva do popredia – napr. zákon vyslovene od dodávateľa vyžaduje, aby si pred uplatnením práva podľa § 565 OZ (najskôr po uplynutí lehoty 3 mesiacov) splnil povinnosť upozorniť spotrebiteľa v lehote nie kratšej ako 15 dní na uplatnenie tohto práva - pričom je povinný sa pri doručení riadiť príslušnými predpismi a nemôže si štandardnou zmluvnou podmienkou určovať takto neprimerane konštruovanú fikciu doručenia. Podmienka je v zmysle § 54 ods. 1 OZ  neprijateľná z dôvodu, že sa v neprospech spotrebiteľa odchyľuje od § 45 ods. 1 OZ.
v predložených obchodných podmienkach bolo v článku 11. Záverečné ustanovenia v bode 11.3. uvedené: „Banka je oprávnená tieto Obchodné podmienky aktualizovať, zmeniť alebo úplne nahradiť, a to v prípade zmeny na trhu poskytovania spotrebiteľských úverov, inej podstatnej zmeny na kapitálových trhoch alebo v prípade zmeny príslušných právnych predpisov. O tejto zmene Banka informuje Dlžníka/Spoludlžníka s pravidla vo Výpise, ako aj zverejnením v prevádzkových priestoroch Banky prístupných verejnosti a na internetovej stránke Banky: www.csob.sk. Dlžník/Spoludlžník je povinný sa oboznámiť s aktualizovanými Obchodnými podmienkami a VOP. V prípade, že Dlžník/Spoludlžník neprejaví do 30 kalendárnych dní po Zverejnení aktualizovaných Obchodných podmienok výslovný písomný nesúhlas s ich obsahom jeho doručením Banke, stáva sa znenie Obchodných podmienok záväzné pre uzavretý vzťah ako zmena jeho pôvodne dohodnutých podmienok s účinnosťou odo dňa uvedeného v príslušnej aktualizácii Obchodných podmienok.“
Za neprijateľný a spotrebiteľa poškodzujúci možno považovať mechanizmus zverejňovania zmeny zmluvných podmienok v priestoroch Banky alebo na internete, a to najmä z dôvodu existencie nezanedbateľného nebezpečenstva, že spotrebiteľ sa o zmene ani len nedozvie. 
V zmluve síce má zabezpečenú garanciu možnosti vyslovenia nesúhlasu s ich obsahom, ale túto možnosť vzhľadom na spôsob zverejnenia v spojení s konštrukciou fikcie doručenia (aj má byť informovaný aj vo výpise) nemusí využiť. Taktiež nie je jasný dôsledok vyslovenia nesúhlasu s ich zmenou. Neprijateľnosť zmluvnej podmienky možno vidieť aj v skutočnosti, že dodávateľ počíta s akoukoľvek zmenou zmluvných podmienok - z dôvodu zmeny na trhu poskytovanie spotrebiteľských úverov, inej podstatnej zmeny... . Uvedené je však neprijateľné aj z hľadiska Smernice 93/13/EHS o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, ktorá zmenu zmluvných podmienok pripúšťa iba v súvislosti s existenciou vážneho a objektívneho dôvodu a pri garancii práva spotrebiteľa na okamžité a bezplatné zrušenie zmluvy. Zmluvná podmienka  je neprimeraná, nevyvážená, poškodzujúca spotrebiteľa, ide
o dojednanie zakladajúce hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa (§ 53 ods. 1 OZ).
Vyššie citovaným konaním účastníka konania došlo k porušeniu zákazu podľa § 4 ods. 2 písm. b) v nadväznosti na § 3  ods. 3  zákona č.250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa v znení neskorších predpisov.
     Za zistené nedostatky a tým aj za preukázané porušenie zákona, citované vo výrokovej časti tohto rozhodnutia zodpovedá účastník konania v plnom rozsahu, nakoľko v zmysle § 2 písm. b) bod 1 zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení zákona č. 397/2008 Z. z. a o zmene a doplnení niektorých zákonov je predávajúcim, ktorý spotrebiteľovi poskytuje služby a je zodpovedný za zistené porušenie zákona.
     V odvolaní účastník konania neuviedol žiadne nové skutočnosti ani dôkazy, ktoré by ho zbavovali zodpovednosti za zistené nedostatky.
V podanom odvolaní sa účastník konania vyjadruje k jednotlivým porušeniam zákonných povinností:
K voľbe Obchodného zákonníka:
Účastník konania má za to, že pri odkaze na Obchodný zákonník sa nejedná o voľbu práva podľa § 262 Obchodného zákonníka (ďalej len „ObZ“), ale o aplikáciu kogentného ustanovenia § 261 ods. 3 písm. d/ ObZ, podľa ktorého sa ObZ spravujú bez ohľadu na povahu účastníkov záväzkové vzťahy zo zmluvy o úvere. Domnieva sa, že takýto výklad potvrdzuje aj pripravovaná novela zákona o spotrebiteľských úveroch, podľa ktorej sa má v § 9 ods. 6 na konci doplniť nasledovná veta: „Na  všetky právne vzťahy vzniknuté na základe zmluvy o spotrebiteľskom úvere alebo s touto zmluvou súvisiace najmä na vzťahy, ktoré vznikli pri zabezpečení plnenia záväzkov v záväzkových vzťahoch sa vždy použijú ustanovenia Občianskeho zákonníka, aj keď by sa inak mali použiť normy obchodného práva.“
K úroku z omeškania:
Účastník konania cituje § 369 ObZ a uvádza, že uvedené ustanovenie ObZ iba potvrdzuje tú skutočnosť, že aj absolútny obchod, akým je napríklad úverová zmluva, sa môže zároveň považovať za spotrebiteľskú zmluvu podľa ustanovení Občianskeho zákonníka, a práve preto priamo v Obchodnom zákonníku upravil ako sa majú riešiť úroky z omeškania v takýchto prípadoch. Tvrdí, že odôvodnenie SOI k úroku z omeškania je účelové a nepreskúmateľné (str. 15 Rozhodnutia) aj z toho dôvodu, že SOI Banke vytýka, že „... uviedla nesprávny údaj týkajúci sa výšky úrokov z omeškania, a to o 8 % bodov vyššiu ako základná úroková sadzba Európskej centrálnej banky (ECB), pričom s účinnosťou od 01.02.2013 bola v zmysle
citovaného Nariadenia vlády táto zmenená na 8 % bodov...” Pritom samotná SOI uviedla nesprávny údaj 8 % namiesto 5 %‚ ale vôbec nezobrala do úvahy, že zmena nastala až od 01.02.2013, pričom 1 kontrolovaná zmluvná dokumentácia bola z obdobia pred zmenou výšky (t.j. 8 %) a 2 kontrolované zmluvné dokumentácie sú z obdobia po 01.02.2013 (t.j. 5 %)‚ a teda klientov informoval vo všetkých prípadoch správne.
K inkasu pohľadávky:
Účastník konania poukazuje na to, že SOI namieta dohodnutie inkasa finančných prostriedkov, pričom argumentuje iba ustanovením § 53 ods. 1 Občianskeho zákonníka, pričom inkaso je dohodnuté podľa ustanovení zákona č. 492/2009 Z.z. o platobných službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
K oprávneniu SOI posudzovať a kontrolovať neprijateľnosť obchodných podmienok v zmluvách bánk:
Účastník konania zastáva názor, že SOI nie je oprávnená posudzovať neprijateľnosť obchodných podmienok vo vzťahu k sui generis subjektu, ktorým je banka. V odôvodnení rozhodnutia na strane 19 sa uvádza, že SOI je všeobecným orgánom trhového dozoru vo veciach ochrany spotrebiteľa na vnútornom trhu. Upozorňuje na to, že osobitným trhom je finančný trh v oblasti bankovníctva, kapitálového trhu, poisťovníctva a dôchodkového sporenia. Pričom podľa ustanovenia § 1 zákona č. 747/2004 Z.z. o dohľade nad finančným trhom a o zmene a doplnení niektorých zákonov v platnom znení (ďalej len „zákon o dohľade nad finančným trhom”) vykonáva dohľad nad bankami ako subjektmi finančného trhu Národná banka Slovenska. SOI odvolávajúc sa napríklad na ustanovenie § 23 ods. 1 zákona o spotrebiteľských úveroch, odvodzuje svoje oprávnenie kontrolovať banky, tým že kontrolu dodržiavania povinností ustanovených týmto zákonom (rozumej zákonom o bankách) vykonáva Slovenská obchodná inšpekcia, ak osobitný zákon neustanovuje inak: toto ustanovenie sa nevzťahuje na vedenie registra veriteľov. Účastník konania má za to, že SOI nie je oprávnená kontrolu vykonávať práve preto, že takýmto osobitným zákonom, ktorý ustanovuje inak, je napríklad aj zákon č. 483/2001 Z.z. o bankách a o zmene a doplnení niektorých zákonov v platnom znení (ďalej len „zákon o bankách”), ktorý v 6 ods. 1 stanovuje, že činnosť bánk a pobočiek zahraničných bánk podlieha dohľadu vykonávanému Národnou bankou Slovenska. Účastník konania je toho názoru, že v oblasti kontroly a dohľadu nad bankami sú zákon o bankách a zákon o dohľade nad finančným trhom v postavení lex specialis vo vzťahu k zákonu o spotrebiteľských úveroch ako lex generalis. Účastník konania namieta, že SOI v danom prípade nesprávne posúdila skutkový stav, nakoľko účastník konania žiadnym spôsobom neupiera práva spotrebiteľa ani nebráni spotrebiteľovi, aby sa domáhal svojho práva na ochranu pred neprijateľnými podmienkami, Taktiež poukazuje na to, že SOI nesprávne aplikovala zákonné ustanovenie, a teda nesprávne právne posúdila jeho konanie ako porušenie § 4 ods. 2 písm. b/ v nadväznosti
na § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa. Žiada o zrušenie rozhodnutia. 
    K tomu odvolací orgán uvádza, že po preskúmaní napadnutého rozhodnutia nezistil dôvod na zrušenie napadnutého rozhodnutia. Skutočnosti uvedené v odvolaní účastníka konania ho nezbavujú zodpovednosti za kontrolou zistené porušenie zákona. Slovenská obchodná inšpekcia je všeobecným orgánom trhového dozoru vo veciach ochrany spotrebiteľa na vnútornom trhu. Predmetom kontroly SOI je vykonať dozor a zábezpeku nad dodržiavaním ustanovení zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov. Odvolací správny orgán v rámci odvolacieho konania dôsledne preveril postup Inšpektorátu SOI pri prejednávaní predmetnej veci, pričom nezistil zo strany prvostupňového správneho orgánu závažné pochybenia, ktoré by spôsobovali nezákonnosť napadnutého rozhodnutia a mali by za následok zrušenie rozhodnutia. 
     V súvislosti so zabezpečením ochrany spotrebiteľa si orgán dozoru, môže podľa § 40 zákona
č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (ďalej len Správny poriadok), urobiť vlastný úsudok o právnej otázke, od ktorej závisí rozhodnutie vo veci, a to aj v prípade ak o nej môže rozhodovať v samostatnom konaní iný príslušný orgán, čo sa vzťahuje aj na prípadnú neprijateľnosť podmienky v zmysle § 52 a nasl. OZ.. Predmetom kontroly v danej veci bolo posúdenie samotného charakteru zmluvných podmienok z hľadiska, či sú spôsobilé vytvoriť značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa a či ich možno z uvedeného hľadiska považovať za neprijateľné v zmysle úpravy OZ. Správny orgán v tejto súvislosti poukazuje na znenie § 53 ods. 1 OZ, ktorý predpokladá, že uzatvorená zmluva, ktorej návrh predložil účastník konania spotrebiteľovi, nebude obsahovať neprijateľné podmienky. V zmysle § 53 ods. 2 OZ sa za individuálne dojednané zmluvné ustanovenia nepovažujú také ustanovenia, s ktorými mal spotrebiteľ možnosť sa oboznámiť pred podpisom zmluvy, ak nemohol ovplyvniť ich obsah. V zmysle § 53 ods. 3 OZ ak dodávateľ nepreukáže opak, zmluvné ustanovenia dohodnuté medzi dodávateľom a spotrebiteľom sa nepovažujú za individuálne dojednané. V danej súvislosti tiež správny orgán podporne poukazuje na čl. 3ods. 2 smernice Rady č. 93/13/EHS o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, v zmysle ktorého sa podmienka nepovažuje za individuálne dohodnutú, ak bola navrhnutá vopred a spotrebiteľ preto nebol schopný ovplyvniť podstatu podmienky, najmä v súvislosti s predbežne formulovanou štandardnou zmluvou.
Orgán dozoru uvádza, že pri posudzovaní neprijateľnosti predmetných zmluvných podmienok považoval za rozhodujúce to, či podmienka je objektívne spôsobilá poškodiť spotrebiteľa, pričom nie je rozhodujúca vôľa zmluvných strán, čo vyplýva aj z existujúcej rozhodovacej činnosti súdov SR (napr. Rozhodnutie Okresného súdu v Prešove z 16. augusta 2010 č. k. 17C/1 12/2010, Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove z 29. júna 2011 č. k. 2Co/137/2010). Orgán dozoru tiež dodáva, že v rámci tohto rozhodnutia nerozhodoval o platnosti zmlúv, ani nevyslovoval žiadne závery o neplatnosti jednotlivých zmluvných podmienok, ale posudzoval charakter zmluvných podmienok účastníka konania z pohľadu ochrany práv spotrebiteľa a možného porušenia § 4 ods. 2 písm. b) zákona o ochrane spotrebiteľa zo strany účastníka konania, preto orgán dozoru nevybočil z postupu preferovaného aj v rozhodovacej činnosti Ústavného súdu SR (1. US 242/2007). Pri posudzovaní a právnej analýze jednotlivých napadnutých zmluvných podmienok vychádzal orgán dozoru podporne z existujúcej judikatúry rozhodovacej praxe súdov (dostupnej na internetovej stránke http://wwwold.justice.sk!), ktoré obdobné podmienky vyskytujúce sa v súvislosti so spotrebiteľskými zmluvami, konkrétne so zmluvami o úvere, jednoznačne definovali ako neprijateľné a zakázali ich používanie, ako aj z odporúčacích záverov Komisie na posudzovanie neprijateľných podmienok v spotrebiteľských zmluvách.
     Odvolací orgán sa nestotožnil s názorom účastníka konania, že nesprávne aplikoval zákonné ustanovenie a nesprávne právne posúdil jeho konanie ako porušenie § 4 ods. 2 písm. b/ v nadväznosti na § 3 ods. 3 zákona. Odvolací orgán má za to, že  pri vydávaní rozhodnutia postupoval v zmysle Občianskeho zákonníka a osobitných právnych predpisov (zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov)
     Podľa § 53 ods. 1 prvá veta OZ spotrebiteľské zmluvy nesmú obsahovať ustanovenia, ktoré spôsobujú značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa (ďalej len „neprijateľná podmienka“).
     Podľa § 54 ods. 1 OZ zmluvné podmienky upravené spotrebiteľskou zmluvou sa nemôžu odchýliť od tohto zákona v neprospech spotrebiteľa. Spotrebiteľ sa najmä nemôže vopred vzdať svojich práv, ktoré mu tento zákon priznáva, alebo si inak zhoršiť svoje zmluvné postavenie. V pochybnostiach o obsahu spotrebiteľských zmlúv platí výklad, ktorý je pre spotrebiteľa priaznivejší.
     Podľa 4 ods. 2 písm. b) zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa, v zmysle ktorého predávajúci nesmie spotrebiteľovi upierať práva podľa § 3 ods. 3 zákona.
     Podľa § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa, každý spotrebiteľ má právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách.
     V správnom konaní boli kontrolnému orgánu predložené Obchodné podmienky pre ČSOB spotrebiteľské úvery účinné od 01.09.2011 a tri náhodne vybrané zmluvy o spotrebiteľskom úvere zmluvách o ČSOB spotrebiteľskom úvere  (Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ...zo dňa  13.03.2013, Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. zo dňa 05.02.2013, Zmluva o ČSOB spotrebiteľskom úvere č. ...zo dňa 04.11.2012). Zmluvy (o pôžičke) vrátane Podmienok a VOP, na ktoré sa vzťahuje právna úprava spotrebiteľských zmlúv podľa § 52 a násl. Občianskeho zákonníka ako lex generalis a osobitná právna úprava zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a zákona č. 250/2007 Z.z. ochrane spotrebiteľa ako lex specialis. Právomoc Slovenskej obchodnej inšpekcie vykonávať kontrolu zmluvných podmienok predkladaných spotrebiteľom zo strany veriteľov vyplýva zo znenia zákona č. 128/2002 Z.z. o štátnej kontrole vnútorného trhu vo veciach ochrany spotrebiteľa ako aj zo zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 
     Výsledky kontroly SOI zo dňa 14.03.2013 v pobočke Československá obchodná banka, a.s., Einsteinova 18, Bratislava a dňa 25.06.2013 v ČSOB, a.s. na Laurinskej č.1, Bratislava preukázali porušenie zákazu neupierať spotrebiteľovi právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách podľa § 3 ods. 3 a to konkrétne: v Úvodnom ustanovení kontrolovaných zmlúv, v článku VI. Úrok z omeškania kontrolovaných zmlúv, v článku VIII. Dohoda o zrážkach zo mzdy kontrolovaných zmlúv, v článku IX. Obchodné podmienky kontrolovaných zmlúv, v  článku X. Vyhlásenie a záväzky Dlžníka kontrolovaných zmlúv, v článku 5. Splácania, bod 5.9 obchodných podmienok, v článku 8. Záväzky dlžníka obchodných podmienok, v článku 9. Oprávnenia Banky, bod 9.1 obchodných podmienok, v článku 11. Záverečné ustanovenia, bod 11.2 a bod 11.3 obchodných podmienok.

K jednotlivým námietkam účastníka konania prezentovaných v odvolaní zo dňa 03.03.2014 odvolací orgán uvádza:
1) Voľba Obchodného zákonníka 
Účastník konania poukazuje na to, že pri odkaze na Obchodný zákonník sa nejedná o voľbu práva, ale o aplikáciu kogentného ustanovenia § 261 ods. 3 písm. d/ Obchodného zákonníka. Odvolací orgán sa nestotožňuje s názorom účastníka konania, že v prípade uzatvorených úverových zmlúv ide o absolútny obchod podľa § 261 ods. 3 písm. d) Obchodného zákonníka, na ktorý sa uplatní úprava Obchodného zákonníka. Z formy a obsahu posudzovaných úverových zmlúv niet žiadnych pochybností o tom, že sú to spotrebiteľské zmluvy o spotrebiteľskom úvere. Na tieto úverovými zmluvami založené právne vzťahy sa vzťahuje výlučne právna úprava zákona o spotrebiteľských úveroch bez ohľadu na to, či zmluva o úvere je tzv. absolútny obchod podľa Obchodného zákonníka. S poukazom na vyššie uvedené, vychádzajúc zo zásady lex specialis derogat lex generalis, podľa ktorej špeciálna úprava, ktorou v danom prípade je zákon o spotrebiteľských úveroch, ako i ustanovenie § 52 a násl. OZ má prednosť pred všeobecnou, ktorou je Obchodný zákonník, je nevyhnutné právne vzťahy založené zmluvami o spotrebiteľskom úvere vždy posudzovať podľa ustanovení OZ a príslušných ustanovení zákona o spotrebiteľských úveroch. Správny orgán má za to, že favorizovanie režimu Obchodného zákonníka v predmetných úverových zmluvách pred právnymi predpismi určenými na ochranu spotrebiteľa neprimerane znevýhodňuje spotrebiteľa. Skutočnosť, že pri úvere ide o absolútny obchod pritom nijako nevylučuje predpisy na ochranu spotrebiteľa aj generálnu ochranu poskytovanú spotrebiteľským zmluvám OZ, nakoľko Obchodný zákonník podľa § 1 ods. 1 prioritne upravuje vzťahy medzi podnikateľmi. Je nepochybne dôležitou skutočnosťou na rozhodnutie o tom, či daný úver spadá pod režim zákona o spotrebiteľských úveroch, resp. Občianskeho zákonníka alebo pod režim Obchodného zákonníka, ktorého úprava je pre spotrebiteľa oveľa nepriaznivejšia ako ochrana poskytnutá zákonom o spotrebiteľských úveroch a Občianskym zákonníkom, čím bolo zhoršené postavenie spotrebiteľov vo vzťahu k zvýšenej právnej ochrane zabezpečenej právnym režimom zákona o spotrebiteľských úveroch. 
Uvedenej konštrukcii dal za pravdu aj Krajský súd v Žiline, ktorý na odvolanie žalobcu proti zamietajúcej časti rozsudku uznesením z 2. decembra 2008, sp. zn. 8 Co 251/2008, rozsudok okresného súdu vo výroku o úrokoch z omeškania a súvisiacom výroku o trovách konania zrušil a vec mu vrátil na ďalšie konanie, pričom sa nestotožnil s názorom prvostupňového súdu o posúdení vzťahu účastníkov konania podľa Obchodného zákonníka.

     Obdobne rozhodol tiež Krajský súd v Trnave v rozhodnutí č. 24Co/130/2011 zo dňa 06.03.2012, keď potvrdil právny názor prvostupňového súdu, v zmysle ktorého právny vzťah medzi účastníkmi založený predmetnou zmluvou o úvere je nevyhnutné posudzovať podľa zákon č. 258/2001 Z.z. o spotrebiteľských úveroch v znení účinnom v čase uzavretia zmluvy bez ohľadu na to, že zmluva o úvere je tzv. absolútny obchod (§ 261 ods. 3 písm. d) Obchodného zákonníka). S poukazom na vyššie uvedené, vychádzajúc zo zásady lex specialis derogat lex generalis, podľa ktorej špeciálna právna úprava, ktorou v danom prípade je zákon
č. 258/2001 Z.z. o spotrebiteľských úveroch, ako i ustanovenia § 52 a nasl. OZ, má prednosť pred všeobecnou, ktorou je Obchodný zákonník, je nevyhnutné predmetný právny vzťah medzi účastníkmi posudzovať podľa ustanovení OZ a príslušných ustanovení zákona o spotrebiteľských úveroch. 

2) Úrok z omeškania a inkaso pohľadávky
K námietke účastníka konania, že „SOI uviedla nesprávny údaj týkajúci sa výšky úrokov z omeškania“ odvolací orgán poznamenáva, že pristúpil k oprave chyby odôvodnenia prvostupňového správneho rozhodnutia. Zastáva však názor, že orgán dozoru účastníka konania nepostihoval kvôli nesprávnemu úroku z omeškania, ale pre porušenie toho, že ustanovenie bodu 4.2 Úrok z omeškania kontrolovaných zmlúv nestanovuje právny predpis, na základe ktorého si spotrebiteľ bude uplatňovať úrok z omeškania a za jednoznačne neprijateľné považuje taktiež tú časť zmluvnej podmienky, ktorá obsahuje predformulovaný súhlas na inkaso finančných prostriedkov vo výške pohľadávky veriteľa z titulu úveru k účtu a na odpísanie finančných prostriedkov vo výške aktuálne splatnej dlžnej sumy splatného úroku z omeškania z účtu dlžníka. Predformulovaný súhlas s inkasom je prejavom svojvôle a premietnutím výhradných ekonomických záujmov účastníka konania so zjavne poškodzujúcim dopadom na práva slabšej zmluvnej strany. Predformulovaný súhlas spotrebiteľa, formálne dosiahnutý štandardnou zmluvnou podmienkou nemožno považovať za 
náležitý a individualizovaný prejav vôle spotrebiteľa s úkonom, na ktorý sa tento výslovne požaduje. V danom prípade ide o súhlas dojednaný vo forme štandardnej zmluvnej klauzuly, ktorej obsah nemôže spotrebiteľ nijako ovplyvniť, a teda nemá ani možnosť vyjadriť svoj prípadný nesúhlas s týmto zmluvným dojednaním.
3) Oprávnenosť SOI posudzovať a kontrolovať neprijateľnosť obchodných podmienok v zmluvách bánk
Odvolací orgán poukazuje na to, že SOI je všeobecným orgánom trhového dozoru vo veciach ochrany spotrebiteľa na vnútornom trhu a predmetom kontroly SOI je vykonávanie dozoru a zábezpeky nad dodržiavaním ustanovení zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov vymedzených v ustanovení § 2 zákona č. 128/2002 Z.z. o štátnej kontrole vnútorného trhu vo veciach ochrany spotrebiteľa (ďalej len zákona o štátnej kontrole vnútorného trhu), ktorý upravuje rozsah kontrolnej činnosti zverenej SOI ako orgánu vnútorného trhu vo veciach ochrany spotrebiteľa. Právomoc SOI vykonávať kontroly zamerané na spotrebiteľské úvery, a to aj ako orgánu určeného osobitným predpisom vyplýva z § 23 ods. 1 zákona o spotrebiteľských úveroch, v zmysle ktorého kontrolu dodržiavania povinností ustanovených týmto zákonom vykonáva SOI, ak osobitný zákon neustanovuje inak (toto ustanovenie sa nevzťahuje na vedenie registra veriteľov), rovnako ako aj z ustanovenia § 19 ods. 1 písm. b) zákona o ochrane spotrebiteľa a z § 2 písm. i) zákona o štátnej kontrole vnútorného trhu. V kontexte  s ustanovením § 19 ods. 1 písm. b/ zákona o ochrane spotrebiteľa je zrejmé, že Slovenská obchodná inšpekcia  je príslušným orgánom pre vykonávanie kontroly pri poskytovaní úverov aj bankami. Taktiež ustanovenia § 2 zákona o štátnej kontrole vnútorného trhu, ako aj § 20 zákona o ochrane spotrebiteľa, zverujú SOI dozor nad dodržiavaním povinností ustanovených v zákone o ochrane spotrebiteľa. Pričom jednou z týchto povinností predávajúceho je aj zabezpečenie ochrany spotrebiteľa v zmysle § 4 ods. 2 písm. b) zákona o ochrane spotrebiteľa v tom smere, aby neupieral práva spotrebiteľa v zmysle § 3 zákona. Jedným z práv spotrebiteľa je tiež právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami podľa § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa, ktoré účastník konania porušil. Zároveň poukazujeme na to, že zákon o spotrebiteľských úveroch nerozlišuje poskytovateľa úveru na bankový alebo nebankový subjekt, zákon pozná len poskytovateľ spotrebiteľského úveru. SOI pri svojej činnosti nevykonávala kontrolu, dozor nad činnosťou banky, ale nad splnením povinnosti pri poskytovaní spotrebiteľského úveru a to bez ohľadu na to či sa jedná o nebankový subjekt alebo banku, rozhodujúce je to, že sa jedná o spotrebiteľsky úver.
     V danom prípade správny orgán zastáva názor, že spotrebiteľovi, ktorý pri dojednávaní spotrebiteľského úveru vystupuje v slabšej pozícií v porovnaní s poskytovateľom úveru, je potrebné v týchto vzťahoch v medziach zákona poskytnúť zvýšenú ochranu, keďže vzhľadom na zložitosť problematiky dôveruje poskytovateľovi úveru. Spoločenskú nebezpečnosť sankcionovaného konania vidí správny orgán predovšetkým v zneužití dôvery spotrebiteľa a v reálnom poškodení spotrebiteľa. 
       Výšku uloženej sankcie považuje odvolací orgán za primeranú zisteným skutočnostiam. Má za to, že pri určovaní výšky pokuty zohľadnil okolnosti daného prípadu, ako aj dôvody zisteného porušenia zákona a územnú pôsobnosť účastníka konania. Podľa § 24 ods. 5 zákona o ochrane spotrebiteľa sa pri určení výšky pokuty prihliada najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť porušenia povinnosti, spôsob a následky porušenia povinnosti. Správny orgán prihliadol pri ukladaní pokuty najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť veci a následky protiprávneho konania, ktorými sú porušenie práv spotrebiteľa pri nedodržaní povinností vyplývajúcich zo zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov. Účastník konania pri svojej činnosti neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľskej zmluve upieral spotrebiteľovi legitímne práva a v neprospech spotrebiteľa spôsobil značnú nerovnováhu zmluvného vzťahu. Bolo prihliadnuté na výskyt viacerých neprijateľných podmienok v spotrebiteľskej zmlúv, na ich obsah ako aj na mieru, akou neprimerane závažným spôsobom zasahujú do práv a oprávnených záujmov spotrebiteľa. Taktiež je
potrebné upriamiť pozornosť aj na územnú pôsobnosť účastníka konania ktorý svoju podnikateľskú činnosť zameranú na poskytovanie spotrebiteľských úverov vykonáva
na celom území Slovenskej republiky. Takéto konanie je o to závažnejšie, že v jeho dôsledku dochádza k porušeniu ekonomického záujmu spotrebiteľa vo veľkom rozsahu. Pri rozhodovaní o výške pokuty správny orgán bral do úvahy aj to, že spotrebiteľ neznalý problematiky poskytovania spotrebiteľských úverov sa nebude takýmto podmienkam brániť a nevykoná žiadne kroky na svoju obranu čo môže mať za  následok poškodenie jeho ekonomických záujmov.
     Účastník konania plne zodpovedá za protiprávny skutkový stav zistený v čase kontroly SOI a to bez ohľadu na dôvody a skutočnosti, ktoré uviedol vo svojom odvolaní. Odvolací orgán zastáva názor, že náležite odôvodnil právne závery, ku ktorým dospel pri posudzovaní prípadu a pri určovaní výšky pokuty zohľadnil okolnosti daného prípadu, ako aj dôvody zisteného porušenia zákona. Čo sa týka výšky uloženého postihu, po preskúmaní obsahu napadnutého rozhodnutia, odvolací orgán považuje výšku uloženého postihu za adekvátnu sankcionovanému konaniu, nakoľko protiprávnym konaním účastníka konania boli porušené práva spotrebiteľov.
    Na základe hore uvedených skutočností pokladá odvolací orgán skutkový stav za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú, správny orgán nezistil v odvolacom konaní dôvod na zrušenie alebo zmenu napadnutého rozhodnutia.
    O výške pokuty rozhoduje inšpektorát SOI, ktorý podľa § 24 ods. 1 zákona za porušenie povinnosti ustanovených týmto zákonom alebo právnymi aktmi Európskych spoločenstiev v oblasti ochrany spotrebiteľa uloží orgán dozoru výrobcovi, dovozcovi alebo dodávateľovi alebo osobe uvedenej v § 26 pokutu do 66 387,83 EUR.
     Podľa § 24 ods. 5 cit. zákona sa pri určení výšky pokuty prihliada najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť porušenia povinnosti, spôsob a následky porušenia povinnosti.

     Pri rozhodovaní o výške pokuty bolo prihliadnuté najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť veci a následky protiprávneho konania, ktorými sú porušenie práv spotrebiteľa pri nedodržaní povinností vyplývajúcich zo zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov. Účastník konania pri svojej činnosti neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľskej zmluve upieral spotrebiteľovi legitímne práva a v neprospech spotrebiteľa spôsobil značnú nerovnováhu zmluvného vzťahu. Správny orgán prihliadol na výskyt viacerých neprijateľných podmienok v spotrebiteľskej zmlúv, na ich obsah ako aj na mieru akou neprimerane závažným spôsobom zasahujú do práv a oprávnených záujmov spotrebiteľa. Charakter uvedených porušení povinností účastníka konania má negatívny dopad v tom, že vo vzťahu k spotrebiteľovi sú spôsobilé privodiť vážnu majetkovú ujmu tým, že narušia jeho ekonomické správanie a spotrebiteľ urobí rozhodnutie, ktoré by inak neurobil. Rozsah porušenia je o to závažnejší, že nedostatky boli zistené pri dojednávaní poskytnutia spotrebiteľského úveru.
    Pri určení výšky pokuty odvolací orgán prihliadal na charakter uzatvorenej zmluvy, ktorá má charakter spotrebiteľskej zmluvy, s ustanoveniami ktorej sa síce spotrebiteľ mal možnosť oboznámiť pred podpisom zmluvy, ale nemohol ovplyvniť ich obsah. Správny orgán prihliadol na skutočnosť, že účastník konania vo vzťahu k spotrebiteľovi zneužil svoje 
postavenie silnejšej zmluvnej strany, keď do spotrebiteľskej zmluvy zakotvil neprijateľné podmienky.
     Správny orgán zároveň prihliadol na územnú pôsobnosť účastníka konania, ktorý svoju podnikateľskú činnosť zameranú na poskytovanie spotrebiteľských úverov vykonáva na celom území Slovenskej republiky. Takéto konanie je o to závažnejšie, že v dôsledku takéhoto konania dochádza k porušeniu ekonomického záujmu spotrebiteľa vo veľkom rozsahu.
     Správny orgán pristúpil k určeniu výšky postihu po vyhodnotení skutočnosti, že došlo k vážnemu zásahu do práv spotrebiteľa, a to vytvorením nerovnováhy vo vzájomných vzťahoch použitím podmienok, ktoré môžu spotrebiteľa pri nedodržaní dobromyseľnosti a odbornej starostlivosti zo strany predávajúceho poškodiť.
    Správny orgán taktiež prihliadal aj to, že účastník konania disponuje ako profesionálnymi skúsenosťami, materiálnym zázemím, tak aj odborným personálom, čo ho robí spôsobilým vyvarovať sa protiprávnemu konaniu v rámci kontraktácie úverového vzťahu spadajúce pod ochranu noriem spotrebiteľského práva.
     
Správny orgán zároveň prihliadol k tomu, že účel sledovaný zákonom vyjadrený v ustanovení § 3 ods. 1 zákona, podľa ktorého každý spotrebiteľ okrem iného má právo na informácie, na ochranu svojho zdravia a bezpečnosti a na ochranu ekonomických záujmov vzhľadom na zistené nedostatky v zákonom požadovanej miere a úrovni dosiahnutý nebol.
    
Správny orgán má za to, že výška uloženej pokuty je s prihliadnutím na zákonom stanovené medze a hľadiská pokutou primeranou a zároveň pokutou zodpovedajúcou zistenému protiprávnemu stavu a charakteru porušenia zákona.

Podkladom pre vydanie rozhodnutia bol presne a spoľahlivo zistený skutkový stav veci na základe čoho podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku odvolanie zamietame ako nedôvodné.

Odvolací orgán zároveň upozorňuje účastníka konania, že pokutu uloženú prvostupňovým rozhodnutím je povinný uhradiť do 15 dní odo dňa doručenia tohto rozhodnutia priloženou poštovou poukážkou alebo príkazom na úhradu na účet: Štátna pokladnica, č. ú.: SK57 8180 0000 0070 0006 5068, VS-04230113.

Poučenie: Rozhodnutie o odvolaní je konečné a proti tomuto rozhodnutiu odvolanie nie je prípustné. V prípade nezaplatenia uloženej pokuty v stanovenej lehote bude jej plnenie vymáhané v zmysle zákona. Rozhodnutie je preskúmateľné súdom.